Георги Щерев
Участ

chitanka.info

Някога в моето село

Живееха

повече от хиляда души.

Всяка година

се вдигаха над тридесет сватби

и се раждаха

по толкова деца.

Училищният двор

гъмжеше от остригани глави —

пчелен

кошер

пред роене.

Сега

жителите му са петдесет, отчайващо остарели,

и броят последните си дни,

и сънуват смъртта.

Училищният двор е най-разрушеното гнездо,

в което никога вече няма

да се чуе гласа на птица.

Какво

ще стане

утре,

когато умре и последният човек…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.